Cireşarii vol. I
Cavalerii florii de cireş

	Constantin Chiriţă-1925-1991
	Romanul este o operă epică, în proză, de mare întindere, cu o acţiune desfăşurată pe mai multe planuri, la care participă un număr mare de personaje.
	Romanul începe descriind slujba ca paznic a lui Moş Timofte. Acesta lucra la liceu de 50 de ani şi suna clopoţelul la ora exactă. Ca întotdeauna avea protejaţi şi nesuferiţi.
	Clopoţelul lui Moş Timofte a sunat, iar toţi elevii au ieşit în recreaţie. Unii jucau fotbal, alţii priveau acrobaţiile vlăjganului de clasa a VIII-a, Ursu, iar elevii cei mari se plimbau la umbra castanilor.
	Dan, un băiat oacheş şi rotofei, l-a întrerupt pe Ursu din acrobaţii şi i-a spus că Victor îi aşteaptă cu harta la castanul de lângă cişmea. Acesta a plecat spre două fete, Maria şi Lucia şi pornesc toţi trei spre Victor. Harta a ridicat o mare problemă pentru Cireşari: cum vor traversa râurile şi lacurile din peşteră?
	Ora următoare, de geografie şi naturale a fost foarte folositoare, deoarece s-a discutat despre lumea peşterilor. Cireşarii au luat notiţe şi au schimbat bilete între ei toată ora, în Alfabetul Morse. Sergiu, care stătea în spatele lui Victor a copiat tot ce a scris el deşi nu înţelegea nimic.
	Mai târziu, acasă, Tic încerca s-o convingă pe sora lui, Maria, să-i spună taina Cireşarilor, dar fata cu cozi negre nu se lăsa înduplecată. Peste câteva clipe, au apărut Dan, Victor şi Ursu. Dându-şi seama că prichindelul în spionează, Dan îl trimite pe Tic la Moş Timofte. Acesta însă nu pleacă, deoarece pe poartă au intrat Ionel şi Lucia, care aveau noutăţi. Tocmai au terminat de construit două aparate T.F.F, simple, portabile cu care puteau comunica în peşteră. 
	O problemă a rămas totuşi nerezolvată: cum vor traversa râurile şi lacurile subterane? Dan le-a dat o idee: Petrăchescu, vânătorul, aveau o barcă de cauciuc, dar ştiau bine că nu le-o va da, aşa că au renunţat. 
	Tic a renunţat să-i mai spioneze pe Cireşari şi a plecat la Moş Timofte în căutare de un basm grozav cu care să-i uimească pe toţi la şcoală. Moş Timofte ţinea mult la prichindelul ciufulit, aşa că i-a spus o poveste despre o cutie vrăjită.
	Ultima zi de şcoală: premierea elevilor în amfiteatrul liceului. Cele două premii speciale, cel de Onoare şi cel Bombă, au fost acordate lui Victor şi Ursu.
	Seara, Cireşarii erau în parcul oraşului. Deodată, Maria l-a zărit pe Petrăchescu şi au mers la el cu speranţa că-l vor convinge să le dea barca, însă fără succes. 
	Acasă, prichindelul cârn a aflat de expediţia ştiinţifică a Cireşarilor, însă nu avea voie să meargă. L-a rugat pe Moş Timofte să-l ajute. Tatăl lui Tic l-a ascultat pe paznicul liceului şi l-a lăsat pe Tic să plece.
	A doua zi, dis-de-dimineaţă, Cireşarii au plecat, lăsându-l pe prichindel în urmă. Acesta l-a luat pe Ţombi, şi au plecat spre Peştera Neagră.
	În drumul lor, Cireşarii au făcut un popas. Ursu l-a zărit pe Tic şi i-a lăsat mâncare şi un bilet. Cu toate acestea, prichindelul s-a rătăcit. 
	După ce au ajuns la gura peşterii şi au instalat corturile, Ursu, Dan, Victor şi Ionel au început să-l caute pe Tic şi l-au găsit.
	A doua zi, s-au despărţit în două grupe. Prima grupă: Ionel, Victor, Maria şi Tic, care urma să intre în peşteră, iar a doua grupă: Ursu, Dan şi Lucia care trebuia să urce pe coama peşterii şi să-i anunţe pe cei din peşteră de orice cutremur sau prăbuşire.
	A doua zi, Cireşarii s-au despărţit. Prima grupă a intrat în peşteră. Toţi au fost uimiţi de frumuseţea stalactitelor şi stalagmitelor. După scurt timp au ajuns la primul lac care era foarte adânc. Au construit o plută din bârne, iar Victor a hotărât să meargă el primul, apoi au traversat toţi. Au mers de-a lungul râului mai mult timp, până ce Tic a găsit o cutie de sardele, două mucuri de ţigară. 
	Ionel s-a pregătit pentru a lua legătura cu Cireşarii soarelui. Aceştia le-au spus că s-au întânlnit cu Petrăchescu, care vroia, prima oară, să-l împuşte pe Ursu. Apoi şi-au urat “Noroc bun” până la următoarea emisie.
	Cireşarii din peşteră au trecut uşor de cel de-al doilea lac şi se apropiau, după hartă, de punctul terminus. Au ajuns la cel de-al treilea lac, un lac foarte mare. Victor spunea că peştera continuă şi că ar trebui să meargă mai departe, însă Ionel dorea să se întoarcă. 
	În cele din urmă, au hotărât să meargă mai departe. Victor a mers primul, urmat de ceilalţi. Au avut de înfruntat un tunel foarte îngust, dar au trecut cu bine. Ultimul a fost Ticuşor, iar alături de le era credinciosul Ţombi şi aparatul T.F.F. Printr-o întâmplare nefericită, câinele şi aparatul au căzut într-o cascadă.
	Îngrijoraţi, au continuat drumul. Din fericire, Tic a găsit barca de cauciuc a lui Petrăchescu şi o cutie, pe care el a considerat-o vrăjită. Au continuat drumul prin beznă.
	Ajunşi în grota ascunsă, Petrăchescu şi prietenul lui au fost surprinşi când au văzut că barca dispăruse, şi la fel şi cutia.
	Cireşarii soarelui erau foarte îngrijoraţi, deoarece nu au mai aflat nimic de la cei din peşteră şi îşi imaginau tot ce era mai rău.
	Petrăchescu şi prietenul său, au reuşit între timp să pătrundă prin tunelul lui Tic şi erau pe urmele Cireşarilor. 
	Cireşarii soarelui au fost nevoiţi să strângă totul dimineaţa următoare şi să plece spre cabană, deoarece s-a pornit o furtună extraordinară.
	În peşteră, Cireşarii au mai găsit o cutie cu un bilet de la Sergiu şi Pompilică. Maria a descoperit secretul lui Tic, iar Ionel era în culmea fericirii, deoarece cutia vrăjită a lui Tic, era, de fapt, un aparat T.F.F cu care puteau să comunice cu cei de afară. Cu toate acestea, Ionel s-a hotărât să se întoarcă, dar a fost prins de Petrăchescu şi de prietenul său. Din fericire, Tic l-a găsit pe Ionel, şi au plecat imediat. 
	Ionel a reuşit să le trimită celor de afară semnale S.O.S . Cireşarii din peşteră au ajuns la o cascadă, de unde se vedea o rază de lumină. Au hotărât să aştepte sosirea ajutoarelor. Totuşi, trebuiau să fie pregătiţi, în caz că Petrăchescu apare din nou. 
	Din fericire, Ursu a ajuns înaintea vânătorului şi i-a tras pe Ionel, Maria şi Tic deasupra peşterii unde erau salvaţi. Victor nu a mai avut timp să fie tras de Ursu deasupra peşterii, aşa că s-a ascuns într-o scobitură din pereţii peşterii pentru că venea vânătorul. Acesta l-a văzut pe Victor şi a tras câteva focuri de armă spre el. 
	Cireşarii au plecat spre cabană, unde îi aştepta Moş Timofte. Petrăchescu a pornit disperat înspre grota ascunsă. 
	Seara, Ursu a plecat la peşteră pentru a vedea ce s-a întâmplat cu vânătorul. Doi călăreţii l-au întâmpinat mulţumind-i lui şi celorlalţi pentru că au ajutat la prinderea „Expresului negru”. 

	Caracterizarea personajelor
	Maria este caracterizată în mod direct şi indirect. Este o fată brunetă, aproape palidă, cu cozi lungi atârnându-i pe piept, cu ochi visători şi mişcări lente, desprinse parcă din vis. Era foarte emoţionată de câte ori intra în saloanele largi din peşteră la care visase atâta timp.
	Lucia este caracterizată în mod direct şi indirect. Ea este o fată blondă, cu părul scurt, tuns băieţeşte, cu ochi iscoditori, mişcări scurte, sigure, care se vor convingătoare, cu ceva aspru în voce. Este “regina politeţii şi punctualităţii”, după cum a poreclit-o Dan.
	Tic este un băiat de clasa a V-a, favoritul lui Moş Timofte, cu toate că el nu ştia asta. Era un şmecher fără seamăn în toată şcoala. Avea părul blond şi ciufulit şi nasul cârn. Era foarte ambiţios şi reuşea mereu să-şi atingă scopul. Pe parcursul poveştii a intrat în conflict cu câteva personaje.
	Ursu era un vlăjgan care se pricepea foarte bine la acrobaţii. Avea o privire ageră şi putea trece peste orice obstacol. Câştigarea Premiului Bombă i-a dat încredere în sine. Ursu avea cea mai mare inimă dintre toţi Cireşarii, deoarece a renunţat să intre în peşteră pentru a o face fericită pe Maria.
	Eroii din acest roman nu pot fi comparaţi, deoarece sunt unici.