Colegiul Tehnic „Miron Nicolescu”

	Megalopolisul Boswash (Boston – Washington)

Primul magalopolis al lumii, cristalizat după cel de–al doilea război mondial, Boswash–ul, rămâne cel mai tipic, reprezentând, în acelaşi timp, cea mai puternică concentrare mondială de bunuri materiale şi umane. 
Beneficiind de ţărmuri propice amenajărilor portuare, cât şi de poziţia geografică foarte avantajoasă atât pentru pătrunderea în interiorul continentului, cât şi pentru intensificarea legăturilor economice  cu Europa, oraşele din zona litorală s-au dezvoltat vertiginos, mai ales în a doua jumătate a secolului trecut şi prima jumătate a secolului XX. Creşterea rapidă a populaţiei pe baza imigrărilor masive, conjugată cu posibilităţi reduse de dezvoltare a aşezărilor spre interior (datorită Munţilor Apalaşi) a determinat o extindere a suprafeţelor urbane în câmpia litorală şi respectiv o contopire a oraşelor, formând un mare  areal urban, extins aproape continuu de la Boston la Washington. Lungimea totală a megalopolisului este de aproape de 1000 km. având o lăţime ce oscilează între 40 şi 150 km. Cu o suprafaţă de circa 140.000 km2, Boswash-ul depăşeşte jumătate din suprafaţa României şi reprezintă cca. 2% din suprafaţa S.U.A. Populaţia întregului areal urbanizat depăşeşte 40 mil. locuitori, remarcându-se totuşi zone cu densităţi foarte ridicate în alternanţă cu altele mai scăzute.
	În dezvoltarea reţelei de aşezări a viitorului megalopolis se disting câteva perioade caracteristice:
1.	Prima perioadă, desfăşurată până în anul 1720, relevă o limitare strictă a aşezărilor la litoral. Orientarea predominantă a acestora a fost deci către mare, dezvoltându-se o serie de porturi ca: Boston, Philadelphia, Nantucket, Newport, New London şi New Haven. Cel mai important oraş al coloniilor a fost, în această perioadă, Boston.
2.	A doua perioadă (până în anul 1783) se caracterizează printr-o intensificare a numărului de imigranţi, care ocupă spaţiul din Great Valley, valea fluviului Hudson şi coridorul Mohawk. Boston-ul împarte acum rolul de conducător al coloniilor cu oraşul Philadelphia.
3.	În perioada 1783-1815 continuă expansiunea comerţului maritim şi dezvoltarea aşezărilor spre interior. Se dezvoltă oraşul Baltimore ca port şi se întemeiază oraşul Washington. New York preia supremaţia în competiţia cu oraşele Philadelphia şi Boston.
4.	După anul 1815, până în preajma anilor 1860, continuă dezvoltarea centrelor secundare. Aceasta este şi era construcţiei canalelor (Syracuse, Binghamton) şi a căilor ferate (Harrisburg, Altoona) ceea ce asigură legături facile între interiorul continentului nord-american şi litoralul atlantic.
5.	În perioada 1860-1940 se accelerează dezvoltarea aşezărilor urbane, alături de activitatea portuară un rol tot mai crescând revenind activităţilor industriale. Modificări substanţiale au loc în peisajul urban, prin apariţia construcţiilor uriaşe structurarea originală a spaţiului, dezvoltarea reţelei de comunicaţii intraurbane.
6.	Perioada de după 1940, considerată ca era urbanizării, se distinge, în general, prin puternice mişcări de populaţie în regiunile metropolitane. Zonele suburbane şi oraşele –satelit din jurul marilor oraşe cunosc o dezvoltare foarte accentuată, prin stabilirea populaţiei imigrante şi prin stabilirea în ariile periferice a populaţiei din zonele centrale ale oraşelor.
 	Sub raport demografic remarcăm existenţa în cadrul megalopolisului a cinci oraşe bimilionare, între care se dezvoltă alte 21 de oraşe cu o populaţie mai mare de 100.000 locuitori şi care realizează treceri neobservabile între centrele primare.
 	Activităţile industriale ocupă în ansamblu megalopolisului un rol important, plasându-l pe locul I în S.U.A. şi pe locul II în lume, după megalopolisul americano-canadian al Marilor Lacuri. Sunt dezvoltate in mod deosebit industriile uşoare: confecţiilor, pielăriei şi încălţămintei, textilă şi tricotajelor, iar dintre ramurile industriei alimentare: a tutunului, a produselor zaharoase, conservelor de peste şi de carne etc. Industria grea este reprezentată de ramurile: siderurgie, electrotehnică şi electronică, material rulant şi rutier, maşini unelte şi chimie.
 	Necesităţile energetice ale megalopolisului sunt acoperite prin aportul unor mari termocentrale: Boston, New York, Philadelphia şi centrale atomoelectrice: Indian Point şi New Haven.
 	Boswash-ul este conectat la un întreg sistem de conducte de gaze (,,Transco” şi ,,Big Inch”) şi petrol (din zona Golfului Mexic), prin care i se asigură necesarul energetic şi de materii prime pentru industria petrochimică.
	Agricultura acestei mari concentrări urbane este specializată pentru piaţă, în câmpiile de coastă, obţinându-se produse perisabile destinate direct consumului. Deşi condiţiile pedoclimatice sunt în general puţin favorabile (soluri nisipoase, frecvenţa huricanelor tropicale şi a furtunilor de coastă), apropierea pieţei asigură o rentabilitate sporită a investiţiilor făcute pentru fertilizare, irigare şi protejare a culturilor.
Analiza de detaliu a agriculturii de piaţă, caracteristică marii concentrări urbane, relevă specializarea fermelor în patru activităţi: horticultură, creşterea păsărilor, creşterea vacilor de lapte şi legumicultura.	Aproape toate oraşele mari ale megalopolisului nord-est american sunt imense complexe industriale de origine portuară. Această activitate de transport maritim cunoaşte  intensificări deosebite, existând 7 porturi cu un trafic de peste 20 mil. tone (New York-peste 300 mil. tone, Philadelphia-60 mil. tone, Baltimore-50 mil. tone, Boston-30 mil. tone). 
Megalopolisul din nord-estul S.U.A. poate fi împărţit în 4 sectoare: sudul Noii Anglii, New York, valea Delaware şi conurbaţia Baltimore-Washington. 
1	În sudul Noii Anglii, rolul cel mai important revine arealului urbanizat al Bostonului, axa continuându-se spre vest prin racordarea oraşelor Worcester şi Springfield, a celor de pe valea Connecticut (prin Hartford), New Haven şi Bridgeport până la limita cu arealul metropolitan al New York-ului.
	Arealul marelui Boston însumează o populaţie de peste 3,55 mil. locuitori concentrată într-o zonă centrală, dar şi într-o serie de oraşe satelit dispuse sub formă de semicercuri în jurul oraşului propriu- zis. Primul, în imediată apropiere a Bostonului include oraşe industriale: Cambridge, Sommerville şi Watertown, al doilea oraşele: Lynn, Salem, Waltham şi Quinsy, al treilea: Haverhill, Lawrence, Lowl, iar al patrulea semicerc este alcătuit din: Fitenburg, Worchester, Woonsocket şi Providence.
Legăturile dintre aceste oraşe şi centru se fac printr-o reţea radiară de căi ferate şi şosele ce pornesc din oraşul propriu-zis.
2	Arealul metropolitan al oraşului New York este unul dintre cele mai complexe din S.U.A., având o populaţie ce depăşeşte  16,6 mil. locuitori (la nivelul anului 1983), din care circa 7,9 mil. revin oraşului propriu-zis dezvoltarea oraşului New York s-a datorat  în  special avantajelor naturale ale plasării portului, poziţiei favorabile în raport cu căile maritime şi hinterland-ului său continental. Arealul oraşului New York corespunde cu o zonă puternic remaniată de glaciaţia cuaternară, fluviul Hudson însuşi fiind un mare canion glacial pe 240 km. până în portul Troy. Oraşul New York este cel mai important centru industrial al S.U.A.  posedând circa 1/8 din totalul marilor întreprinderi ale ţării. În ceea ce priveşte repartiţia populaţiei în arealul metropolitan se constată că circa o jumătate aparţine oraşului New York cu cele 5 cartiere ale sale: (Brooklyn-2,6 mil. locuitori, Queens-2,0 mil. locuitori, Bronx şi Manhattan-câte 1,5mil. locuitori şi Richmond-0,3 mil. locuitori), restul revenind oraşelor satelit. Densitatea cea mai mare se constată în Manhattan (depăşind 30.000 loc/km2), cartier spre care se deplasează zilnic circa 3 mil. persoane din celelalte zone ale oraşului.
	Oraşul New York este cel mai important centru al lumii contemporane prin intensitatea legăturilor comerciale, financiare, bancare şi diplomatice. 
3	Valea Delaware formează o subunitate în cadrul Boswash-ului , întinzându-se de la sud de Trenton până la sud de Philadelphia şi Washington. Oraşul Philadelphia împreună cu suburbiile, însumează circa 5,6 mil. locuitori, fiind a patra concentrare urbană din S.U.A. şi este aşezat la confluenţa râurilor Delaware şi Schwykill. La nord şi vest Pfiladelphia este înconjurat de oraşe mici: Easton, Bethlehem, Allentown, Lancaster.
4	Conurbaţia Baltimore – Washington, reprezintă partea cea mai sudică a megalopolisului nord-est american, cu o populaţie de peste 6 mil locuitori. Teritoriul conurbaţiei aparţine statelor Mariland şi Virginia şi Distictului Columbia, guvernat de comitetul Congresului. Nucleele de bază ale concentrării urbane sunt oraşele Baltimore şi Washington. Oraşul Baltimore este localizat la capătul navigaţiei de pe râul Patapsco, la circa 18 km de golful Chesapeake, dispunând de condiţii propice dezvoltării activităţii portuare. Populaţia oraşului la nivelul anului 1983 depăşea 2,1 mil locuitori, din care 20% o reprezenta populaţia de culoare. Baltimore este un centru care s-a dezvoltat exclusiv pe produse importate.
	Oraşul Washington este localizat pe râul Potomac, înainte de vărsarea acestuia în estuarul Chesapeake în zona de contact între munţii Apalaşi, care se întind la vest şi nord-vest, şi zona de câmpie nisipoasă din est şi sud-est. Washington a devenit capitală SUA în anul 1800, cunoscând o dezvoltare continuă până în preajma anilor 1950, când populaţia sa a început să scadă numeric. Din cei peste 3 milioane locuitori, cât are cu suburbiile sale, circa 54% reprezintă populaţia de culoare, Washington-ul fiind singurul oraş mare al SUA în care populaţia de culoare este majoritară. 
	Din punct de vedere industrial, oraşul Washinghton este slab dezvoltat, industria sa reprezentând numai 10% din producţia realizată în oraşul Baltimore. Sunt remarcate doar industriile uşoară şi alimentară. Washington reprezintă un centru pentru turism şi convenţii, pentru educaţie şi artă, important centru bancar, mai ales de când a crescut rolul guvernului federal în economia naţională. 
	În oraş există 2 aeroporturi internaţionale cu un  trafic anual de circa 15 milioane pasageri. 
Sub aspectul banistic este evidentă ponderea foarte mare a spaţiilor verzi (revenind în medie 53m2/locuitor), a clădirilor cu 10-11 etaje în partea centrală a oraşului şi a vilelor în zonelor limitrofe. În oraş se situează Capitoliul (sediul congresului SUA), Casa Albă (reşedinţa preşedintelui), sediile ministerelor şi ale reprezentanţelor sociale. Funcţia fundamentală a oraşului rămâne cea politico-administrativă.   

BIBLIOGRAFIE

1.	„Mari concentrări urbane ale lumii” – autori: George Erdeli, Ioan Ianoş – editura:” Ştiinţifică şi enciclopedică” – anul apariţiei 1983.
2.	„Enciclopedia statelor lumii” – autori: Horia Matei, Silviu Neguţ, Ion Nicolae, Caterina Radu – editura: „Merona” – anul apariţiei: 2001.
3.	Microsoft Encarta ‘98