MORALA SI ETICA IN AFACERI  EVAZIUNEA FISCALA

1.   CORUPŢIA

		Au trecut 10 ani de la schimbarea radicală a sistemului social din România şi când citeşti oricare din marile cotidiene centrale găseşti două elemente omniprezente: reclamele la telefoanele erotice şi cel puţin un articol pe zi, care să trateze un caz de corupţie, la nivel înalt, din aproape toate domeniile din societatea românească.
		
    1.1.  Corupţia socială, politică şi economico-financiară
		 Bertram Spector (Management Systems International) a prezentat în luna Ianuarie a acestui an rezultatele unei cercetări efectuate anul trecut de United States Information Service Romania, pentru a afla percepţia subiecţilor despre gradul de corupţie existent în diverse instituţii. Rezultatele acestei cercetări arată că, potrivit percepţiei celor chestionaţi, nivelul cel mai mare de corupţie îl înregistrează Parlamentul şi Executivul, urmat de mediul de afaceri, Agenţia de Privatizare, administraţia locală, Poliţie, spitale, etc. În cadrul aceleiaşi cercetări se arata că peste 60 la sută dintre subiecţi consideră că cea mai mare parte dintre funcţionari accepta mită.[10] 
		Dealtfel este recunoscut chiar şi de parlamentari faptul că "situaţia grea economică, financiară şi socială este generată de legătura foarte strânsă dintre politică şi corupţie (privită ca opusul moralei)" ( Paula Ivănescu, deputat PD de Prahova).[11]	
		O cercetare făcută de Banca Mondiala arată faptul că 51 % dintre firmele romaneşti oferă mită pentru a-şi înlesni afacerile, acesta fiind un procent foarte ridicat în comparaţie cu firmele din celelalte state central şi est-europene unde acest procent se situează la nivelul de 20 %, în aceste condiţii aproape 4% din venitul anual al firmelor reprezintă bani destinaţi oferirii de mită.[15]
		Transparency International, o organizaţie internaţională a cărui obiectiv îl reprezintă lupta împotriva corupţiei, efectuează anual un amplu studiu de evidenţiere a acestui fenomen în 99 de ţări, poziţionează România, în 1998 pe locul 61, cu "nota" 3,0, iar în 1999 pe locul 67 în ceea ce priveşte lipsa corupţiei cu "nota" 3,3 , pe baza unui complex de  6 sondaje independente. [5]
În ceea ce priveşte societatea românească se poate observa că ea este condusă mai mult de interese individualiste sau cel mult interese ale unul grup restrâns, decât de principii care să servească interesului naţional. Iar sărăcia, subdezvoltarea economică, violenţa nu ar putea fi înlăturate decât prin creşterea gradului de cultură, educaţie şi desăvârşire morală. Întrucât starea socială a unei societăţi se determină prin starea ei economică, intelectuală şi morală aşa cu aprecia şi Spiru Haret, în lucrarea sa “Mecanica Socială”. Ori din punctul de vedere al Indicatorului Dezvoltării Umane, elaborat de Naţiunile Unite în cadrul Programului Naţiunilor Unite pentru Dezvoltare, situează România (in anul 1995) pe locul 74, din 174 de tari cuprinse în acest program, cu IDU egal cu 0,767. Unde IDU reprezintă un complex de indicatori referitori la speranţa de viaţă, gradul de cuprindere în învăţământ şi PIB.[ 8]
		Astăzi, se poate observa că,  aprecierile făcute de Spiru Haret cu mult timp în urmă, referitoare la politică sunt încă de foarte mare actualitate: "Ceea ce se cheamă politică, nu este de multe ori decât o textură de expediente, de meschine subtilităţi, de mici intrigi, de josnicii mărunte care, de altfel nu sunt întodeauna atât de mărunt, în loc să fie ceea ce ar trebui să fie, o ştiinţă foarte dificilă, clădită spre baze sigure şi solide". [7]

    1.2.  Efectele prezentei corupţiei
		 Într-un alt studiu realizat de Banca Mondiala asupra managerilor, aceştia au declarat că principalul obstacol în realizarea afacerilor îl constituie corupţia, evidenţiată de către subiecţi în procent de 18%, în ţările dezvoltate, în ţările în curs de dezvoltare în proporţie de 54% din care face parte şi România, iar în ţările din cadrul CSI în proporţie de 84%. Din această cauză multe companii străine, importante surse de finanţare, şi-au retras activitatea. [16]
		"România este în afara zonei de interes al investitorilor", este titlul unui articol publicat în cotidianul Curierul Naţional, dar care reflectă practic o realitate, cauzată de un climat instabil din punct de vedere juridic şi financiar, dar şi ca efect al prezenţei pe scară largă a birocraţiei şi corupţiei în ţara noastră.
		Primul ministru, Mugur Isărescu recunoştea în cadrul unei întâlniri cu preşedinţii Camerelor de Comerţ din 36 de judeţe, că: "Datorită actualei situaţii economice a apărut o fractură periculoasă. Omul de afaceri constată că, în condiţiile unui climat macroeconomic instabil, pierde bani.[...] Recâştigarea credibilităţii pentru atragerea investiţiilor străine şi a investitorilor nu se poate realiza fără eradicarea birocraţiei haine şi duplicitare şi a legislaţiei încâlcite".[17]
	
    1.3.  Cauzele corupţiei
		Cauza principala a corupţiei o reprezintă lipsa unui sistem de valori bine determinat şi îndoctrinarea societăţii romaneşti, timp de aproape 50 de ani, în mod barbar, cu ateismului materialist. Odată cu prăbuşirea sistemului social comunist, neexistând o limitare morală şi etică, alta decât cea comunistă, nu a mai existat nimic care sa împiedice oamenii aflaţi în posesia pârghiilor politice, economice, juridice şi sociale să le folosească în interesul personal sau al cercului de prieteni apropiaţi. Acest lucru fiind posibil şi datorita faptului ca morala nu poate fi impusa prin lege, pentru că un om care nu accepta morala şi etica nu va accepta nici legile care ar impune-o, şi le-ar eluda oricum .
		Profesorul Universitar Dimitrie Gusti apreciază în lucrarea sa "Idealul etic şi personalitatea" că: "Mulţi dintre noi, nu au virtutea necesară din punct de vedere moral, de-a aştepta în mod onest şi demn, ceea ce li se cuvine, potrivit pregătirii şi muncii lor. Dispoziţiile legale sau sociale, care de fapt au rolul să dirijeze organic mersul lucrurilor, li se par piedici sau forme inutile. [...] În viaţa profesională, mulţi oameni se lasă amăgiţi de compromisuri uşoare, pentru a-şi cuceri, cu un ceas mai devreme, treptele ierarhice ce pot să le satisfacă orgoliul. În negoţ, mulţi vor să se îmbogăţească în primul an, în loc de a se preocupa, mai întâi, de perfecţionarea întreprinderi şi de aducerea ei în situaţia de a împlini cu cât mai mult folos un serviciu social. [...] În exercitarea profesiunilor libere, mulţi abdică de la linia doctrinară a profesiei lor, pentru a năzui numai la posibilităţile ei lucrative; astfel, medicul îşi sacrifică vocaţia ştiinţifică (şi deontologică profesională) pentru a da toată ziua consultaţii plătite, avocatul se depărtează de sensurile etico-filosofice ale ştiinţei juridice, pentru a pleda, indiferent de convingerile lui, în procesele pentru care este plătit  mai mult. În toate aceste atitudini, se procedează printr-o deformare a simţului etic. Manifestările de acest soi nu mai răsar din dintr-o libertate interioară autonomă, ci sunt adevărate soiuri de sclavie: faţă de orgoliul personal, faţă de vanitatea lor socială, faţă de bani, faţă de prejudecăţile societăţii, etc. Prin fiecare dintre aceste manifestări, se ocoleşte drumul spre formarea adevăratei personalităţi şi se falsifică sensul evoluţiei către progresul moral. Subjugându-ne lor, ordinea intimă a creaţiei este frântă. Oamenii devin înfeudaţi unor moravuri lipsite de ţinuta morală, care închid putinţa spiritului critic şi a autonomiei lor interioare."[9]

    1.4.  Soluţii pentru eradicarea corupţiei
		In viata societăţii se manifestă o strânsă interdependenţă între subsistemele ce o alcătuiesc – politic, economic, social, moral. Ca urmare, în procesul de tranziţie pe care îl parcurgem, criza din economia romaneasca se întrepătrunde cu o puternică criză morală.[12]
De aceea, soluţia ieşirii din criza economică şi politică a societăţii româneşti o reprezintă: întoarcerea la valorile morale sănătoase şi promovarea lor în toate mediile sociale şi prin toate mijloacele disponibile. În România prima reformă ce trebuia să fi fost făcută este, nu reforma politică şi economică, ci reforma morală prin promovarea unui sistem de valori sănătos cu un standard moral şi etic înalt. Iar, în prezent, strategia promovată de forţele politice pentru depăşirea crizei economice ar trebui să ţină seama de această interdependenţă între morala şi mediul economic.
		În SUA importanţa eticii pentru manageri a fost reflectata atunci când  „Management Accounting”, jurnalul ce aparţine de Institute of  Management Accountants, a scos un număr special despre etică, în iunie 1990. Două concepte majore s-au desprins din acel număr:
	-şcolile de afaceri (universităţile) trebuie să-i facă pe studenţii săi conştienţi de dimensiunea etică a deciziilor cu care se vor confrunta în lumea afacerilor,
	-firmele de afaceri trebuie să admită că stabilirea unor standarde de comportament etic pentru angajaţii lor este importantă pentru succesul financiar.
	Roger B. Smith, fost preşedinte şi director executiv la General Motors, a afirmat ca "practicarea eticii înseamnă pur şi simplu o afacere bună". [1]
		
2.	MORALA ŞI ETICA

     2.1.   Ce este morala
		"Dicţionarul explicativ al limbii române", prin ediţia sa din 1975 defineşte morala ca fiind: "ansamblul normelor de convieţuire, de comportare a oamenilor unii faţă de alţii şi faţă de colectivitate, şi a căror încălcare nu este sancţionată de lege, ci de opinia publică". În Dicţionarul limbii franceze  "Petit Robert", prin ediţia sa din 1982 defineşte morala ca fiind: "ştiinţa binelui şi răului; teoria acţiuni umane în calitatea ei de a fi supusă datoriei şi au ca scop binele; ansamblul de reguli de conduită considerate de o manieră absolută; ansamblu de reguli de conduită care decurg dintr-o anumită concepţie despre morală".[18]
		Thomas Maltus preciza în "Principles of Political Economy" (1820), ca "Economia politică are cu mai multe relaţii cu morala şi politica decât cu ştiinţele matematice". [7]
		La baza moralei stau câteva principii: principiul demnităţii, principiul responsabilităţii, principiul libertăţii, principiul solidarităţii, principiul dreptăţii şi principiul carităţii.

     2.2.   Ce este etica
		"Dicţionarul explicativ al limbii române", prin ediţia sa din 1975 defineşte etica ca fiind: "ştiinţa care se ocupă cu studiul principiilor morale, cu legile lor de dezvoltare istorică, cu conţinutul lor de clasă şi cu rolul lor în viaţa socială; totalitatea normelor de conduită morală corespunzătoare unei anumite clase sau societăţi" 
		O înţelegere a eticii este critică pentru noi ca indivizi, pentru că o etică sănătoasă reprezintă însăşi esenţa unei societăţi civilizate. Etica este fundaţia pe care sunt clădite toate relaţiile noastre. Ea înseamnă ansamblul nostru de a ne relaţiona faţă de patroni, faţă de angajaţi, de colegi, de clienţi, de subordonaţi, de furnizori, faţă de comunitatea în care ne aflăm şi unii faţo de alţii. Etica nu se referă la legăturile pe care le avem cu alte persoane - toţi avem legături unii faţă de alţii - ci la calitatea acestor legături. [2] 
		Studierea eticii ca disciplină practică numită şi "etica aplicată", ca ultim curent în abordarea acestei ştiinţe, a avut o contribuţie foarte importantă atât în domeniul dreptului cât şi al medicinii în care etica legală sau jurisprudenţa şi etica medicală sunt subiecte bine stabilite. Această abordare a dreptului şi medicinii au avut o importantă contribuţie la dezvoltarea Business Administration ca disciplină de studiu, în special în SUA. De exemplu Universitatea Harvard, la lansarea Facultăţii de Business a adoptat modelele pedagogice dezvoltate de facultăţile sale de drept şi medicină, în care abordarea etică a disciplinei are un rol important. Aceasta s-a datorat şi faptului că unii profesori şi oameni de afaceri au considerat necesar impunerea în practica afacerilor a valorilor acceptate de către comunitatea mai larga. Baza legală a acestei concepţii de încorporare a eticii în afaceri se presupune că este conţinută într-o decizie a Curţii Supreme de Justiţie a SUA, în 1906, care spune că: "Corporaţia (firma) este creaţia statului, şi că are menirea să existe pentru biele comunităţii". [6]

     2.3.   Exemple şi efecte ale aplicării principiilor morale şi etice
		Din 1977, General Motors are o politică de integritate a personalului, în care regula de bază este aceea că un angajat al său "nu ar trebui sa facă un lucru de care să se ruşineze înaintea familiei lor sau  să se teamă că l-ar putea citi pe prima pagina a ziarului local". General Motors nu este singura firmă care promovează comportamentul etic. Aproape 1/2 din companiile mari din SUA au un "Cod comun de comportament". Aceste coduri vin în sprijinul angajaţilor care simt presiuni în direcţia unor decizii pe care le considera neetice. De asemenea, aceste coduri realizează un antrenament în tipurile de comportament care se aşteaptă de la angajaţi.[1]. Un model a unui cod de etică profesională poate fi urmărit în capitolul 3.1. al acestei lucrări.
		Compania Johnson & Johnson are următorul "crez" etic: "credem că prima noastră responsabilitate se îndreaptă către doctori, asistente şi pacienţi, către mamele şi taţii şi toţi ceilalţi care folosesc produsele şi serviciile noastre. Noi suntem responsabili faţă de angajaţii, acei bărbaţi şi femei care lucrează împreună cu noi pe toate continentele. Toţi trebuie consideraţi ca şi o persoană individuală. Trebuie să respectăm demnitatea lor şi să le recunoaştem meritele. Noi trebuie să le asigurăm o conducere competentă, care trebuie să fie justă şi morală. Noi suntem responsabili faţă de comunităţile în care noi trăim şi muncim şi la fel faţă de comunitatea globală. Trebuie să fim buni cetăţeni. Atunci când vom acţiona în concordanţă cu aceste principii, acţionarii noştri vor realiza un profit echitabil."[4]
		Compania Chimica Eastman: "Suntem cinstiţi cu noi înşine şi cu ceilalţi. Integritatea noastră se oglindeşte în relaţiile noastre cu angajaţii, clienţii, furnizorii şi vecinii. Scopul nostru sunt relaţiile bazate pe adevăr."[4]
		Compania Engleza de Telecomunicaţii: "Ne vom folosi în mod corect puterea noastră de cumpărare, şi ne vom îngriji cu bună credinţă de operaţiile care implică oferta şi contractele; plata promptă şi în modul în care s-a convenit."[4]
		Un alt exemplu al aplicării unor principii morale sănătoase îl da compania Services Master Corporation, din SUA, care timp de 25 de ani a înregistrat o creştere continuă a profitului şi care are în prezent aproximativ 200.000 de angajaţi şi o cifră de afaceri de 4 miliarde de USD. Această companie are inscripţionat pe frontispiciul clădirii lor, principiul central al codului etic al companiei: "Îl slăvim pe Dumnezeu în tot ceea ce facem".[4]
		Daca în 1989 doar 15% din primele 500 de companii din SUA şi Marea Britanie aveau un cod etic, în 1999 procentul lor s-a ridicat la 60%. [4]
		  Revista Harvard Business Review, din SUA, a prezentat pe baza căruia s-a realizat un sondaj pe abonaţii săi, prin următorului caz ipotetic: "Ministrul unei tari străine va cere să plătiţi o taxă de consultanţă de 200.000 de USD. în schimbul banilor, el promite asistenta speciala în obţinerea unui contract de 100.000.000 de USD care va produc un profit net de 5.000.000 de USD pentru compania dumneavoastră. Contractul ajungând probabil la un competitor străin dacă dumneavoastră nu acceptaţi propunerea.". Realizatorii acestui sondaj au obţinut următorul rezultat: 
 42% din abonaţii  revistei Harvard Business Review, au spus că ar refuza să plătească;
 22% au spus ca ar plăti, dar ar considera neetic acest gest;
 iar 36% au spus că ar plăti şi ar considera gestul etic în contextul respectiv .[3]
		Aceasta atitudine generează, aşa cum o dovedeşte şi poziţia 18, cu “nota” 7,5, pe care o ocupă SUA în cadrul studiului, cu privire la prezenta corupţiei, realizat de Transparency International Corruption, în anul 1999 sau de locul 4, în clasamentul IDU pe care îl ocupă această ţară, în anul 1995.[5,8]

3.	CONCLUZII

     3.1.   Modelul unui cod de etică profesională.
A.   Toţi membrii unei organizaţii (firme) vor acţiona cu:
       responsabilitate şi fidelitate faţă de nevoile publicului;
      corectitudine şi fidelitate faţă de asociaţii, clienţii, furnizorii şi patronii firmei  unde este angajat;
       competenţă prin devotament faţă de idealurile înalte ale onoarei personale şi integrităţii profesionale;
B.   Un membru al unei organizaţii (firme):
       va menţine oricând independente gândirea şi acţiunile sale;
      nu va exprima părerea sa asupra contractelor sau a declaraţiilor financiare ale firmei, până nu deţine mai întâi o relaţie cu clientul său pentru a determina dacă se poate aştepta ca opinia lui să fie considerată independentă, obiectivă şi nealeatoare de către cineva care cunoaşte toate datele;
      când pregăteşte raporturi financiare care exprimă o opinie asupra  situaţiei financiare a firmei destinate conducerii firmei, va prezenta toate datele materiale cunoscute de el pentru a nu omite o informaţie care ar putea să inducă în eroare; va aduna suficiente informaţii pentru garantarea exprimării acelor opinii şi va raporta orice erori materiale de declaraţie sau devieri de la principiile profesionale general acceptate;
C.   Un membru al unei organizaţii (firme):
      nu va dezvălui sau folosi nici o informaţie confidenţială care priveşte afacerile patronului sau clientul sau decât atunci când acţionează în sensul obligaţiilor sale sau când o asemenea informaţie  se cere dezvăluită pentru ca propria apărare sau pentru apărarea vreunui asociat sau unui angajat în orice proces legal sau împotriva oricărei presupuse incorectitudini profesionale, la ordinul autorităţilor legislative sau al conducerii sau al oricărui comitet al societăţii în exerciţiul propriu al sarcinilor lor, dar numai în măsura în care este necesar în scopul respectiv;
      va informa patronul sau clientul de orice conexiuni sau interese de afaceri care i-ar putea interesa;
      în cursul exercitării obligaţiilor sale în interesul patronului sau clientului sau, nu va păstra, primi, negocia sau dobândi nici o taxa, remuneraţie sau beneficiu fără cunoştinţa şi consimţământul patronului sau clientului său;
      va urma toate etapele rezolvabile în aranjarea oricărui angajament ca şi consultant, pentru a stabili o înţelegere clară a scopului şi obiectivelor lucrării înainte de începerea ei şi va oferi clientului un cost estimativ, profitabil înaintea angajamentului, dar în orice caz, cat mai devreme posibil;
D.   Un membru al unei organizaţii (firme):
       se va comporta faţă de ceilalţi subordonaţi cu politeţe şi bună credinţă;
      nu va comite nici un act de natura sa discrediteze firma unde este angajat şi nici profesia sa;
      nu se va angaja sau nu va consilia nici o afacere sau ocupaţie care în opinia societăţii este incompatibilă cu etica profesională a profesiei sale sau cu moralitatea societăţii sale;
     nu va accepta nici un angajament de verificare a unui alt subordonat angajat al aceluiaşi patron decât cu ştiinţa acelui subordonat sau în cazul în care legătura acelui subordonat cu lucrarea s-a încheiat. Excepţie face membrul a cărui obligaţie nominală este să verifice lucrările altora.
      nu va încerca sa obţină vre-un avantaj asupra altor subordonaţi prin plata sau acceptarea unui comision pentru încheierea unui contract sau realizării unui serviciu;
       va susţine principiile generale profesiei sale;
      nu va acţiona cu răutate sau în alt mod prin care sa păteze reputaţia publică sau profesională a altui membru sau să împiedice realizările obligaţiilor acestuia;
E.   Un membru al unei organizaţii (firme):
      se va menţine întodeauna la standardele de competenţă exprimate de cerinţele academice şi de experienţa pentru admiterea în societate şi pentru continuarea activităţii ca membru al organizaţiei din care face parte;
      va împărtăşi şi altora din cadrul firmei sau a profesiei, cunoştinţele pe care le deţine şi pe care se întemeiază profesia sa şi va promova în general progresul organizaţiei al cărei membru este sau a profesiei sale;
      îşi va asuma numai lucrări pentru care este abilitat prin natura pregătirii şi experienţei sale şi atunci când este în interesul patronului sau clientului său, va angaja sau va sfătui patronul sau clientul să angajeze alţi specialişti;
      va dezvălui tribunalelor societăţii orice practica sau acţiune incompatibila, neetică, ilegală sau necinstită a unui subordonat, care lezează reputaţia, demnitatea sau onoarea societăţii;
      se va strădui să se asigure că orice parteneriat sau compromis cu care se asociază ca partener, şef, director, inspector sau angajat funcţionează după codul de etică profesională şi regulile de comportament profesional stabilite de către societate; [1]

     3.2.   Importanta moralei şi a eticii pentru manageri 
		David Murray, în lucrarea sa "Cele 7 valori esenţiale. IMM-urile şi beneficiarii lor" identifică 7 valori esenţiale pe care o companie ar trebui să le aibă în vedere, prin managerii şi angajaţii săi, pentru o desfăşurare cât mai etică a activităţii sale, şi anume: "consideraţie faţă de semenii noştri, veghere în păstrarea standardelor etice, creativitate în economisirea resurselor şi în protecţia mediului-, servirea clienţilor cat mai bine, corectitudine faţă de  furnizori, beneficiari, personalul angajat, asociaţi, comunitate--, transparenţa   eliminarea minciunii în comunicarea cu partenerii, clienţii, furnizorii, personalul angajat, organele statului şi interdependenta faţă de comunitatea în care trăim şi ne desfăşurăm activitatea"; cât şi  12 provocări morale în viaţa de afaceri: "aprecierea demnităţii muncii, bunele relaţii în afaceri, deservirea impecabila a clienţilor, moralitate în achiziţionare, moralitate în desfăşurarea competiţiei, tratarea personalului cu demnitate şi respect, remunerarea corectă a personalului, respectarea legilor, protejarea mediului înconjurător, încheierea de afaceri fără mituire, menţinerea onestităţii în afaceri, supravieţuire în caz de schimbări majore" .[4]
		Chiar daca un muncitor este cinstit sau este onest şi are o înaltă moralitate, exemplu dat de şefii săi şi de top-managerii ii pot determina să treacă cu vederea practicile neetice ale altora sau poate chiar sa le adopte.
		Top-managerii au puterea de a dicta politica unei organizaţii şi de a da tonul din punct de vedere moral. Ei au şi o mare responsabilitate de a folosi judicios aceasta putere, ei pot şi trebuie să servească drept modele de comportament etic pentru întreaga organizaţie.
		Nu numai prin comportamentul lor de zi cu zi care trebuie să fie întruchiparea principiilor înalte de etica dar şi prin comunicarea în întreaga organizaţie a aşteptărilor similare de la angajaţi, şi prin încurajarea rezultatelor pozitive.
		Din păcate de la conducerea de la vârf se sugerează uneori subtil ca, cei din conducere nu vor sa ştie de practicile ilegale sau neetice ale angajaţilor. şi daca practica personalului, aflat în conducerea de vârf a organizaţiei, este cunoscută pentru  folosirea resurselor organizaţiei pentru plăceri personale, angajaţii de la nivelurile mai joase sunt susceptibili de a proceda la fel.
		Fiecare manager este intr-o poziţie de influenţă asupra subordonaţilor. Toţi managerii trebuie să acţioneze ca modele etice bune şi să dea tonul moralităţii în aria lor de responsabilitate. trebuie avut grijă ca aceasta să se facă de o manieră pozitivă şi informală.
		Stabilirea de obiective şi comunicarea aşteptărilor de importanţă majoră este foarte importantă în aceasta privinţă. Un surprinzător 64% din 238 de directori executivi dintr-un studiu au raportat ca se simt sub presiunea de a-şi compromite standardele personale pentru a atinge obiectivele companiei.
		Un studiu al revistei "Fortune", din SUA, a arătat ca 34% din subiecţi consideră că preşedintele de companie poate crea un climat etic prin stabilirea de obiective rezonabile "astfel încât subordonaţii să nu simtă presiuni în direcţia luării unor decizii neetice". Evident ca un sef poate încuraja fără să vrea practici neetice exercitând prea multa presiune pentru atingerea unor obiective prea dificile.[3]

     3.3.   Sursa unei morale şi etici sănătoase 
		Pe bancnotele celui mai puternic stat, SUA, găsim scris: “We trust în God”, dar nu ceea ce scrie pe banii americani a determinat, în prezent, poziţia  economică a acestei ţări. Poziţia acestei ţări, în ierarhia mondială, se datorează însuşiri unor principii ce îşi găsesc rădăcini adânci în cartea care stă la baza religiei creştine: Biblia. Astfel documente istorice dovedesc faptul că cel mai important document al Statelor Unite ale Americii: Constituţia, îşi are sursa de inspiraţie în Sfintele Scripturi. Câteva din afirmaţiile persoanelor ce s-au ocupat de redactarea textului acestui document, care sta la baza sistemului social american, considerat ca fiind unul dintre cele mai reuşite, pot să argumenteze această afirmaţie.
		Benjamin Franklin, fizician şi om politic, declara înaitea momentului începerii redactării textului Constituţiei: “…am trăit o viaţă îndelungată, şi cu cât înaintez în vârstă găsesc dovezi tot mai convingătoare despre acest adevăr: <ca Dumnezeu conduce treburile omului>. şi dacă, o rândunică nu poate cădea la pământ fără ştirea Lui, se poate oare ca un imperiu sa se ridice fără ajutorul Sau? Găsim asigurări în Sfintele Scripturi, ca daca Domnul nu zideşte o casa, cei care o construiesc, lucrează în zadar. Eu cred aceasta cu tărie, şi mai cred că fără ajutorul Sau, şi fără contribuţia Sa, nu vom progresa în această construcţie politică, mai mult decât ziditorii turnului Babel; vom fi dezbinaţi de interesele noastre mărunte, proiectele noastre se vor duce de râpă, noi înşine vom ajunge de râs şi de pomină pentru vremurile viitoare”.[13] 
		George Washington, primul preşedinte al SUA, afirma: “Mai mult decât orice altceva, învăţătura Bibliei a avut o influenţă binefăcătoare asupra omenirii, a adus multe binecuvântări asupra omenirii”. [14]
		John Adams, al doilea preşedinte al SUA, afirma: “Prima şi probabil singura carte care merita sa fie studiata de toţi este Biblia”. [14]
		Thomas Jefferson, afirma: “ Am spus şi voi mai spune: studierea atenta a Bibliei te va transforma intr-un cetăţean mai bun”. [14]
Abraham Lincoln, un alt preşedinte al SUA, afirma: “Îmi este de folos sa citesc Biblia. Caut să înţeleg cât pot de mult din ea, iar ce nu pot înţelege accept prin credinţă. Făcând şi tu aşa vei fi un om mai bun, vei trai mai bine, vei muri în pace”. [14]
William H. Seward, ministru al SUA, contemporan cu Abraham Lincoln, afirma: “Nu ştiu cât timp poate rezista forma de guvernare republicană în cazul în care poporul se îndepărtează de Biblie”[14]. Şi cât a putut rezista forma de guvernare republicană, în cazul ţărilor a căror politică de guvernare se baza pe o doctrină declarat ateistă, se poate vedea urmărind firul istoriei a ţărilor foste comuniste

cristiandragoi@yahoo.com
BIBLIOGRAFIE:
  
  1.       Charles T. Horngren, Gary L. Sundan, William O. Stratton, Howard D. Teal – “Management Accounting”, Editura, Prentince Hall Canada Inc., Ontario, Canada, 1996, pag. 21,23
2.	Prof. Linda K. Trevino, Katerine A. Nelson – “Managing Business. Ethics (manual)”, Editura Jhon Willey & Sons Inc., New York, SUA,1995, pag. 19
3.	   Jhon R. Shermerhorn – Management and Organizational Behavior. Essentials”, Editura John Wiley & Sons Inc., New York, SUA, 1996, pag. 50-51, 55-56
4.	 David Murray - "Cele 7 valori esenţiale. IMM-urile şi beneficiarii lor", în cadrul conferinţei internaţionale "Calitate şi integritate în afaceri" , octombrie 1999, Tg. Mureş, cu sprijinul Fundaţiei „OSANA”
5.	Transparency International - http://www.transparency.org /documents/newsletter/99.4/index.html), cu sprijinul Laboratorului de Informatica al Universităţii „Spiru Haret”
6.	Laurie J Mullins – “Management and Organizational Behavior”, Editura Pitman Publishing, London, UK, 1996, pag. 316
7.	Ivanciu Nicolae-Văleanu – “Curente de gândire economică”, Editura Fundaţia România de Mâine, Bucureşti, 1996
8.	Emilian Văcarul, coordonator – “Finanţele publice”, Editura Didactica şi Pedagogica, Bucureşti, 1999, pag. 256-259
9.	Prof.Univ. Dimitrie Gusti – “Idealul etic şi personalitatea”, Editura Floare Albastra, 1998, pag. 272-274
10.	Cronica Română, nr.2132/19.01.2000 , pag.3 
11.	  Cronica Română, articolul "Politica şi morala" publicat în nr. din 10.02.2000, pag. 5.
   		  12.   Prof.Univ.Dr. ec. Ioan D. Adumitracesei, Prof.Univ.Dr. ec. Niculae G. Niculescu, “Economia Romaneasca Postsocialista. Incotro? Cum? De ce?”, Editura Economica, Bucureşti, 1998, pag. 93
13.	Peter Marshal, David Manuel – “Lumina şi glorie. O istorie a Americii”, Editura Cartea Creştină, Oradea, 1995, pag. 406
14.	Sămânţa Adevărului, Decembrie, 1998
15.	Cronica Română, nr.2132/19.01.2000 , pag.3 
16.	Fundaţia „Main Consulting Services”, în cadrul conferinţei internaţionale "Calitate şi integritate în afaceri" , octombrie 1999, Tg. Mureş, cu sprijinul Fundaţiei „OSANA”
17.	Curierul Naţional, 10.04.2000, pag. 5
18.	A. Ray şi J. Ray-Debove (coordonatori)- Petit Robert (dicţionar al limbii franceze), Ed. La Robert, Paris, Franţa, 1982