Studiul pietrelor preţioase este deosebit de captivant, nu numai pentru a avea plăcerea de a le recunoaşte singur atunci când le vezi în muzee, la magazinele de bijuterii sau la prieteni. 
Cu mici excepţii cum ar fi chihlimbarul, perlele, coralul, toate pietrele sunt minerale care s-au format în interiorul pământului. Ele au o compoziţie chimică clară şi o anumită ordine a atomilor care le dă anumite caracteristici fizice şi optice, care ne dă posibilitatea să le recunoaştem.
Ca o piatră să fie considerată „piatră preţioasă” trebuie să îndeplinească trei condiţii: frumuseţe, raritate şi durabilitate.
Pentru a exemplifica acest lucru am ales ca subiect diamantul. Cum nu este momentul de a vorbi despre istoria diamantului şi superstiţiile legate de acest mineral atât de preţuit vă voi prezenta câteva informaţii „tehnice”.
Culoarea diamantului are un impact semnificativ asupra valorii sale. Cea mai obişnuită culoare a diamantului este cea transparentă, cum este diamantul Florentin, albastru, cum este diamantul Hope, oranj, cum este diamantul Tiffany, verde, cum este diamantul Drezda; câteodată poate fi şi roşiatic, brun şi negru.  
Cu cat gradul de culoare este mai ridicat, diamantul este mai puţin rar si mai puţin valoros. Scala de culoare se întinde de la D la Z, de la "fără culoare" la galben deschis. Când  se cumpără un diamant se ia în considerare faptul că deseori este foarte greu de observat diferenţa dintre un diamant „fără culoare” şi un diamant "aproape fără culoare" , în special atunci când este asamblat într-o bijuterie.

D	E	F	G	H	I	J	K	L	M	N	O	P	Q	R	S	T	U	V	W	X	Y	Z	
Fãrã Culoare			Aproape Fãrã Culoare			Galben Pal 		Galben Foarte Deschis			Galben Deschis 					Galben							

Diamantele cu o umbră galbenă care poate fi observată cu ochiul liber, totuşi pot forma o piatră bine proporţionată şi bine tăiată, care va emana o strălucire ca cea a unui diamant de culoare redusă, dispersând lumina aşa încât se creează o piatră frumoasă.
Diamantele au o gamă de tonuri naturale elegante cum ar fi: albastru, roz, verde şi roşu. Asemenea diamante sunt atât de colorate încât nu sunt gradate pe scala normală D-Z. Aceste diamante elegante sunt rare şi la fel ca cele „fără culoare" pot fi vândute la un preţ foarte mare.
Totuşi trebuie amintit următorul fapt: culoarea nu are un impact exclusiv asupra valorii diamantului. Valoarea unei pietre este dată de combinaţia unor calităţi cum ar fi : forma, claritatea, tăietura, caratele şi culoarea.

Fãrã defect: fãrã incluziuni interne sau puncte externe

Când gemologii inspectează calitatea generală a diamantelor, ei trebuie să determine, cu multă migală, claritatea lor. Folosind o lupă cu gradul de mărire de 10x, ei trebuie să determine mărimea, tipul şi poziţia imperfecţiunilor. Cei din branşă denumesc aceste imperfecţiuni, incluziuni. Ca urmare a inspecţiei lor, gemologii au făcut următoarea clasificare: 

Cu foarte foarte puţine incluziuni: incluziunile sunt foarte greu de observat de un profesionist ce foloseste lupa de 10x

Fãrã defect in interior: fãrã incluziuni în interor

Uşoare incluziuni: incluziunile se pot vedea cu uşurinţã cu lupa de 10x şi pot fi văzute şi cu ochiul liber

Cu puţine incluziuni: incluziunile se pot vedea cu lupa de 10x dar nu se pot vedea cu ochiul liber 

Incluziuni: incluziunile se pot vedea cu uşurinţã cu ochiul liber

Pentru că foarte multe diamante au incluziuni, pietrele fără asemenea incluziuni sunt considerate foarte rare şi sunt, în consecinţă, scumpe. Ţineţi cont de faptul că o tăietura ideală optimizează folosirea luminii creând efectul de foc şi luminozitate. Incluziunile pot afecta reflectarea luminii, micşorând strălucirea şi efectul prismatic al culorilor într-un diamant.
Ceea ce face ca diamantul să fie deasupra oricărei pietre preţioase este "focul" şi strălucirea sa. În timp ce natura determină culoarea şi claritatea unei pietre, tăietura depinde doar de îndemânarea celui ce o prelucrează. Tăietura unui diamant este cea care determină reflexia luminii şi, în consecinţă, câtă strălucire va emana diamantul.
Un diamant care este tăiat superficial faţă de lăţimea sa va permite să treacă prin el prea multă lumină şi va reflecta prea puţin. Un astfel de diamant va părea şters şi lipsit de strălucire. Un diamant tăiat prea adânc va permite luminii să scape prin părţile laterale şi va arata la fel de şters.
Măsurarea adâncimii şi suprafeţei, folosite pentru a determina cât de bună este tăietura, sunt date în procente ale "cingătorii" (cea mai lată parte a diamantului). Dacă zona cea mai lată a unui diamant măsoară 10 mm, suprafaţa tăieturii măsoară 5,6 mm şi adâncimea totală este 6,25 mm, atunci ar avea 56% suprafaţă şi 6.25% adâncime.
Procentul care dă tăietura ideală variază de la formă la formă. În tabelul de mai jos se dau o gamă de procente de tăieturi bune pentru diamante de diferite mărimi. 
Round 

Round      Oval       Emerald        Pear         Heart        Radiant 
                                                 &Marquise                   &Princess

53 - 61%    53 - 62%   60 - 80%       53 - 61%    53 - 65%      68 - 83%

59 - 63%  63 - 70%     62 - 75%      59 - 71%     48 - 61%       65 - 76%

Pentru a tăia o piatră la proporţii ideale, o mare parte a diamantului brut este sacrificată, ajungându-se la o piatră preţioasă cu mai puţine carate. Tăietorii de diamante sacrifică uneori proporţiile ideale doar pentru a ajunge la o piatră mai mare şi mai profitabilă. Standardul de evaluare al diamantelor (Rapaport) nu ia în considerare proporţiile acestora, astfel că un diamant mai mare şi cu proporţii acceptabile va valora mai mult decât unul mai mic, cu proporţii mult mai bune (culoarea şi claritatea fiind egale). Prin urmare, diamantele perfect tăiate sunt foarte rare şi greu de găsit.
Unitatea de măsură folosită de bijutieri pentru a măsura diamantele este caratul. Un carat este egal cu 0,20 grame. Deseori greutatea unui diamant este măsurată în puncte. Un carat este egal cu 100 de puncte. Deci, un diamant de 0,75 carate are 75 de puncte.
Să nu credeţi că atunci când un diamant are mai multe carate este mai valoros. Aceasta poate fi adevărat, dar nu neapărat. Ţineţi cont că preţul de vânzare al celor care comercializează diamante este dat de culoarea, claritatea şi tăietura lor, precum şi de greutate. De multe ori preţuirea este subiectivă. Din acest motiv este important ca orice potenţial cumpărător de diamante să ia in considerare fiecare caracteristică în parte atunci când alege un diamant. Reţineţi că alegerea unui diamant nu este o ştiinţă exactă.
Primul pas în alegerea unui diamant este selecţia din multitudinea de forme existente. Briliantele rotunde sunt cele mai populare şi sunt considerate drept forma ideală a unui diamant. E important să nu se confunde forma cu tăietura. O formă nu este neapărat mai bună decât alta. Pentru fiecare formă tăietura poate varia de la ideală la slabă, ceea ce înseamnă că refracţia şi dispersia luminii vor varia în consecinţă.

rotund			                  prinţesă			        inimă																										

   

pară					smarald				oval

strălucitor                        			      marchiz

Pe lângă toate aceste date mai adăugăm faptul că diamantul este piatra cu cea mai mare duritate pe scala Mohs, adică 10 şi cea mai mare densitate 3,47-3,55. Toate aceste ultime informaţii erau deja cunoscute de vechii indieni şi erau prezentate pentru comercianţii de diamante în lucrări  ca „Artha-Sastra” (300 î.Hr.) sau „Ratnapariska” şi „Brihatsamhita” (400 d.Hr.).

Bibliografie:

Ziarul Curierul românesc, iulie-septembrie 2000
Internet